MAASIKAVIHM
Vihma muudkui sajab ja sajab, juba tund aega. Vahetpidamata!
See on soe vihmake, seenevihm. Pärast sellist sadu on mets seeni täis.
Tõesti? Huvitav! Aga kas on ka maasikavihma?
Ma armastan maasikaid.
Kõik võib olla. Kui ma olin väike, meeldis mulle jalutada kommisajus.
Vahva!
Kui ma olin väike...
Kui ma olin väike, meeldis mulle jalutada vihmasajus.
Seenevihm, see sobib mulle. - Aga mulle maasikavihm.
Aga mulle, mõistagi, juustuvihm.
Vot kui sajaks juustuvihma! - Aga mulle porgandivihma!
Ainult et kust seda võtta? - Porgandipilvest!
Kui ma suudaks lennata, raputaksin pilvi igaühe jaoks.
Pole midagi, mõistad, lihtsamat! Võta mu tiivad ja lenda, lenda!
Aga kindlasti, mõistad, leia juustupilv.
Meie Ikaros, mõistad!
Kui ilus see on!
Hei, seo lahti! - Aga kes sa oled?
Olen tuuleke. Tuulepoiss, nagu issi tuul ütleb.
Tema sidus mu siia tippu kinni, et ma üleannetusi ei teeks.
Kuidas siis? - Aga just nii.
Minu issi rebane ütleb ka, et olen tuulepea!
Ainult et, kuidas ma su lahti seon? Sa oled ju nähtamatu.
Sa tõmba seda köit.
Hurraa! Elagu vabadus!
Aga mida sa taevas teed?
Otsin juustupilve ja veel porgandipilve ja maasikapilve.
Ainult seda või? Sina aitasid mind ja mina aitan sind.
Lenda koju, ma mõtlen midagi välja. - Tänan sind, tuuleke!
Hoopis sulle aitäh, rebasepoiss!
Kuidas siis nii? Kus on mu juustuvihm? Niimoodi võib, mõistad, nälga surra!
Ja minu, porgandi oma? - Tühipaljas unistaja!
Asjatult, mõistad, andsin sulle tiivad.
Võta aga ära! Kah mul, mõistad, mõni Ikaros!
Hei, tõmmake!
See maasikasadu on minu oma!
Juustud, mõistad, on minu! - Porgandisadu on mulle!
Aga seenevihm on mulle.
Jutustas Pastella